![]() |
Emil Wikström: Victor Westerholm. Pronssi, 1916. Kuva: TJ. |
Turun taidemuseon tämänhetkinen
kokoelmanäyttely on nimeltään Toteutuneita unelmia –
ja toteutumattomia.
Näyttelyssä museon toisessa kerroksessa on esillä teoksia, joita
kokoelmiin on hankittu Turun Taideyhdistyksen ensimmäisen
intendentin, taidemaalari Victor Westerholmin (1860-1919) kaudella.
Olen
käynyt näyttelyssä monta kertaa ja joka kerralla miettinyt, että
tästä näyttelystä haluan kirjoittaa blogiini ja vasta nyt saan
tekstin aikaiseksi, kun näyttelyä on jäljellä reilu kuukausi.
Mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan. Toinen asia, mitä olen
tämän näyttelyn kohdalla miettinyt joka kerta on se, että se ei
jotenkin avaudu minulle. Se jättää melko vaisun jälkimaun. Syy
lienee ripustuksessa, sillä näyttelyn ensimmäinen huone on kyllä
visuaalisesti erittäin kaunis, mutta siinä ei ole suuria, raflaavia
ˮtaideaarteitaˮ,
vaan pikemminkin pieniä, intiimejä maisemia pääosin Westerholmin
siveltimestä. Nämä tunnetummat teokset löytyvät sitten muista
saleista. Toinen syy jälkimakuun saattaa piillä siinä, että olen
yksinkertaisesti nähnyt Turun taidemuseon helmet niin monta kertaa,
että ne eivät enää jaksa samalla tavalla sytyttää. Muistan
kyllä ensimmäisen kerran, kun näin Gallen-Kallelan teokset Akka
ja kissa
ja Sammon
puolustus.
Silloin ne säväyttivät, vaan nyt ne ovat minulle museon
peruskauraa.
Viimeisintä
Taide-lehteä lukiessani huomasin, että olen katsonut tätä
näyttelyä aivan väärästä vinkkelistä. Taidehistorioitsija
Marjatta Hietaniemen artikkeli Kokoelmista
taidemuseoiksi. Kaksi kiintoisaa syntytarinaa herätti
minut tajuamaan, mistä Turun taidemuseon yläkerran näyttelyssä
oikeasti on kyse. Vaikka olen lukenut näyttelyn teeman monta kertaa
salien seiniltä, en silti ole sitä sisäistänyt. Tämä näyttely
on rakennettu pikemminkin museohistoriallisesta
näkökulmasta kuin taidehistoriallisesta, vaikka tämäkin teema
toki taidehistorian alaan kuuluu.
![]() |
Toteutuneita unelmia - ja toteutumattomia-näyttelyn aloitussali. Kuva: TJ. |
Turun
taideyhdistys perustettiin vuonna 1891 ja Victor Westerholm oli sen
ensimmäinen intendentti vuoteen 1919 eli kuolemaansa saakka.
Yhdistyksen tarkoitus oli turkulaisen taiteen edistäminen mutta myös
pysyvän näyttelytilan perustaminen kaupunkiin ja luonnollisesti
kokoelman kartuttaminen. Ajatus taideyhdistyksestä lienee virinnyt
Turun Piirustuskoulussa, joka oli perustettu jo vuonna 1830 ja jonka
johtajana Westerholm toimi vuodesta 1888 alkaen. Yhdistys määritteli
puitteet, minkä mukaan taidekokoelmaa tultiin kartuttamaan. Töitä
hankittiin elossa olevilta suomalaisilta ja pohjoismaalaisilta
taiteilijoilta, mutta ei venäläisiltä. Ajan hengen mukainen
kannanotto siis.
![]() |
Greta Dahlström: Tiikeri. Pronssi, ei aikaa. Tämän tiikerin kopio toimii Turun taidemuseon ovenkahvana. Kuva: TJ. |
Itse
museorakennus, jonka arkkitehti Gustaf Nyström oli suunnitellut,
avattiin vuonna 1904. Taideyhdistyksen ponnisteluja tukivat monet
lahjoittajat, joista keskeisinä voidaan mainita
kauppaneuvosveljekset Ernst ja Magnus Dahlström. Samat miehet
vaikuttivat myös Åbo Akademin perustamisen taustalla Jacobssonin
pariskunnan ohella. Rakennuksen alakerrassa sijaitsivat alun perin
Turun Piirustuskoulun opetustilat ja taideyhdistyksen näyttelytilat
olivat yläkerrassa.
![]() |
Walter Runeberg: Ernst Dahlström. Marmori, ei aikaa. Kuva: TJ. |
Alun
perin taidehankintoja tehtiin yhdistyksen omista taidenäyttelyistä.
Myöhemmin hankintoja alettiin tehdä myös muualta. Teoksia saatiin
tietysti myös lahjoituksina. Taideyhdistys osti lukuisia
Westerholmin töitä ja ne ovatkin vahvasti edustettuina näyttelyssä.
Taideyhdistys alkoi hankkimaan hieman myöhemmin myös vanhempia
kotimaisia töitä, jotta kokoelmaan saatiin historiallista syvyyttä.
Tällaisella ajallisella syvyysajattelulla oli kansallisen heräämisen
aikaan keskeinen rooli. Varhaisten taidehistoriankirjoittajien kuten
Eliel Aspelinin agendassa vuosisadan lopulla on ollut vahvasti pyrkiä
osoittamaan, että suomalainen taide juontaa omista kansallisista
juuristaan eikä ole omaksunut mitään ainakaan Venäjältä. Nuoren
kansan piti rakentaa omaa identiteettiään.
![]() |
Emil Wikström: Magnus Dahlström. Marmori, 1906. Kuva: TJ. |
Tällaista
taustaa vasten tätä näyttelyä siis pitää katsella. Siksi
Westerholmin töiden itseoikeutettu paikka on ensimmäisessä
salissa. Kronologiaa tämä ripustus ei kyllä noudata, edes
teoshankintojen suhteen. Salitekstien mukaan yhdistyksen ensimmäinen
taidehankinta oli (naismaalari!) Julia de Cock-Stigzeliuksen
(1840-1923) Belgialainen
maisema, joka
hankittiin yhdistykselle vuonna 1892. Myös Emil Wikströmin
(1864-1942) veistos Viattomuuden
uni hankittiin samana
vuonna. Naistaiteilijoiden töitä hankittiin kokoelmaan heti alusta
alkaen ja tuona aikana Turun Taideyhdistystä voikin pitää
varsinaisena pioneerina. Hankintoja ohjasi myös tiettyjen
taiteilijoiden valikoituminen keräilykohteiksi. Näyttelyn
perusteella tällaisia ovat olleet Westerholmin lisäksi ainakin
Akseli Gallen-Kallela (1865-1931), Albert Edelfelt (1854-1905),
Verner Thomé (1878-1953), Hjalmar (1840-1905) ja tämän veljenpoika
Ali (1873-1944) Munsterhjelm sekä myöhempi intendentti Axel
Haartman (1877-1969).
Aihepiirit
olivat aluksi historia-aiheita ja suomalaisia kansankuvauksia.
Westerholmin omat työt ovat pääosin maisemamaalauksia, joten
niitäkin suosittiin. Historia-aiheista kiintoisin ja tärkein on
varmasti Albert Edelfeltin triptyykki Turun
akatemian vihkiäiset
1640
(lopullinen luonnos) vuodelta 1902. Teos hankittiin Taideyhdistyksen
kokoelmaan samana vuonna. Maalauksessa kutsuvieraiden kulkue kulkee
Turun Tuomiokirkon kehämuurin portista sisään.
![]() |
Albert Edelfelt: Lopullinen luonnos teokseen Turun Akatemian vihkiäiset 1640. Öljy kankaalle, 1902. Kuva: TJ. |
Keskellä
triptyykkiä astelee ylväästi Pietari Brahe. Ehkä he ovat matkalla
juhlajumalanpalvelukseen. Kehämuuri ympäröi tuomiokirkkoa Turun
paloon asti 1827, joten Edelfelt lienee käyttänyt apunaan vanhoja
maalauksia tai grafiikanlehtiä. Turun Akatemia toimi 1600-luvulla
kirkon kehämuurin sisäpuolella sijainneessa rakennuksessa. Tämä
teos on tosiaan lopullinen luonnos, varsinainen teos sijaitsee
Helsingin yliopiston päärakennuksen juhlasalissa. Alkuperäinen on
tosin tuhoutunut pommituksissa vuonna 1944 ja se on korvattu
kopiolla. Tämä onnettomuus luonnollisesti nostaa Turun
Taidemuseossa olevan luonnoksen taidehistoriallista merkitystä.
![]() |
Hugo Simberg: Perunatyttö. Öljy kankaalle, 1901. Kuva: TJ. |
Kansankuvauksista
voi mainita niin ikään Edelfeltin työn Veräjällä
(Portaan kylästä)
vuodelta 1889. Teos hankittiin vuonna 1893. Toinen realistinen
kansankuvaus on Hugo Simbergin (1873-1917) Perunatyttö
vuodelta 1901 (hankittu 1905). Maalaus esittää arvatenkin
perunakellarissa kyykyssä istuvaa nuorta noin kymmenvuotiasta
tyttöä, joka näyttäisi kuorivan perunaa. Päässään hänellä
on huivi. Kasvoiltaan tyttö on suomalainen arkkityyppi, joka
isompana kasvaa Suomi-neidoksi. Pienissä, suoraan katsojaa
tuijottavissa sinisissä silmissä on alakuloisuutta. Simbergin työ
on realismia par
exellence, vaikka se
onkin jo saanut kansallisromanttisia mausteita. Felix Nylundin
(1878-1940) Lapsen pää
vuodelta 1908 (saatu Ernst Dahlströmin lahjoituksena vuonna 1910) on
tyyliltään lähinnä uusklassinen rintakuva, joka ei liiemmin
ilmeitä eikä persoonallisia piirteitä esittele. Silti taiteilijan
poikaa, myöhemmin keramiikkataitelija Gunnar Nylundia esittävä
veistos on täynnä ilmaisua: noin kymmenvuotias poika poseeraa
ujosti isälleen, aivan kuin vieraita ihmisiä olisi tuvan täydeltä
katsomassa veistämisprosessia. Hieman hukassaolevalta pieni poika
keskellä suurta näyttelysalia vaikuttaa, melkein sääliksi käy.
Työ on herkkä ja siitä huokuu isän rakkaus.
![]() |
Felix Nylund: Lapsen pää (Gunnar Nylund). Marmori, 1908. Kuva: TJ. |
Kansallista
mytologiaa kuvaavista töistä täytyy nostaa esille Gallen-Kallelan
Sammon puolustus.
Muistan, kun näin tämän työn ensimmäisen kerran. Ajattelin, että
ohhoh, tämähän on maalattu kankaalle. Myöhemmin olen ymmärtänyt
tuon älynväläyksen olevan jokseenkin koominen, sillä suurin osa
maalauksista on maalattu kankaalle. Vaikutelmani perustui siihen,
että taiteilija on käyttänyt karkeaa säkkikankaan tapaista
materiaalia, jossa langat ovat paksuja ja niitä on verrattain
harvassa. Lisäksi väripigmentti on sidottu vanhanaikaisesti
kananmunaan eikä tavanmukaisesti öljyyn. Tämä temperaväri
saattaa osaltaan vaikuttaa siihen, että kankaan materiaalisuus tulee
niin hyvin työssä läpi. Suomen kansallista ydinkuvastoa oleva teos
maalattiin vuonna 1896 ja se hankittiin taideyhdistyksen kokoelmaan
vuonna 1901. Sekä kansallisromanttinen että symbolistinen työ on
täynnä taistelun tuoksinaa ja lienee ensimmäisiä –
ellei ensimmäinen –
kuvaus Pohjan akasta. Väinämöisen on kuvannut kuvanveistäjä Erik
Cainberg (1771-1816) ensimmäisen kerran Turun Akatemiatalon
juhlasalin reliefiin jo vuonna 1814, siis 21 vuotta ennen Lönnrothin
Vanhan Kalevalan ilmestymistä.
![]() |
Akseli Gallen-Kallela: Sammon puolustus. Tempera kankaalle, 1896. Kuva: TJ. |
Fanny
Churbergin (1845-1892) Asetelma
Pariisista toistaa hollantilaista kultakauden (1600-luvulla)
moraalisesti opettavaista asetelmamaalausperinnettä. Valokuvamaisen
tarkasti maalatut elintarvikkeet ja lasit sekä hopea-astiat
esiintyvät myös Churbergin kuvassa, vaikka aivan Pieter Claeszin
(1597/1598-1661) tai Willem Kalfin (1619-1693) tasolle hän ei
ylläkään (ehkei hänen kenties ollut tarkoituskaan maalata täysin
samalla tavalla). Aihevalinta on oikeastaan melko poikkeuksellinen ja
luulenkin tämän työn olevan harjoitelman jonkin alankomaalaisen
mestarin mukaan. Churberg oli juuri muuttanut Pariisiin, kun hän
maalasi tämän työn vuonna 1876. Taideyhdistys hankki teoksen
vuonna 1905.
![]() |
Fanny Churberg: Asetelma (Pariisi). Öljy kankaalle, 1876. Kuva: TJ. |
![]() |
Albert Edelfelt: Tohtori Emile Roux. Öljy kankaalle, 1896. Kuva: TJ. |
Vielä
pari maalausta pitää esitellä, vaikka todella moni muukin
ansaitsisi tulla mainituksi. Albert Edelfeltin Tohtori
Emile Roux vuodelta
1896 hankittiin kokoelmaan vuonna 1898. Teos on hyvin samankaltainen
kuin taiteilijan aiempi miljöömuotokuva Louis Pasteurista (1885,
Musée d´Orsayssa Pariisissa). Emile Roux (1853-1933) oli
ranskalainen bakteriologi, joka työskenteli yhdessä Pasteurin
kanssa rokotteen kehittämiseksi ja tuli tunnetuksi työstään
kurkkumätää ja jäykkäkouristusta vastaan. Siinä mielessä tämä
muotokuva on Pariisin Pasteur-muotokuvan pari.
Viimeiseksi
haluan esitellä mielestäni näyttelyn hienoimman työn, joka on
Victor Westerholmin Eckerön
postilaituri vuodelta
1885. Tämä työ kuuluu niihin
teoksiin, joita Turun taideyhdistys ei onnistunut syystä tai
toisesta hankkimaan kokoelmaansa. Eckerön
postilaituri kuuluu
Viipuri-säätiön kokoelmaan Hämeenlinnan taidemuseossa. Syy
siihen, että tätä työtä ei hankittu Turkuun johtuu
taideyhdistyksen ostolautakunnan vastustuksesta. Se ei ollut
riittävän kiinnostunut tästä teoksesta. Romanttissävyinen
maalaus vetoaa ainakin minun silmääni. Tyyni kesäilta, edessä
aava meri, laiturilla olevista ihmisistä päätellen saapumassa
oleva höyrylaiva, joka tuo postia Ruotsista. Ehkä tämä maalaus
vetoaa myös siksi, että olen itsekin istuskellut Eckerön
postilaiturilla ja katsellut lähtevää laivaa.
![]() |
Victor Westerholm: Eckerön postilaituri. Öljy kankaalle, 1885. Kuva: TJ. |
Näyttely
on ollut pakko rajata ajallisesti Westerholmin kauteen, ettei siitä
tule liian laajaa ja että jonkinlainen taiteellinen ja
museopedagoginen yhtenäisyys säilytetään. Kun näyttelyyn
perehtyy ˮoikealla
tavallaˮ
saa hyvän käsityksen Turun taideyhdistyksen alkuvuosista. Mutta
kuten minä tein monta kertaa ennen kuin ˮheräsinˮ,
voi tästä näyttelystä nauttia hyvällä omallatunnolla pelkästään
katsellen suomalaisen taiteen kultakauden keskeisiä taideaarteita.
Tämä hieno näyttely on avoinna enää kuukauden ajan, 4.11. asti.
![]() |
Turun taidemuseon toisen kerroksen hieno portaali, jota veljekset Ernst ja Magnus Dahlström vartioivat. |
Lähteet:
Opastekstit
saleissa
http://www.turuntaidemuseo.fi/toteutuneita_unelmia/
http://www.turuntaidemuseo.fi/museon_historia/
Arell,
Berndt, Hoffmann, Christian, Holländer, Tove, Kansallisaarteita.
Turun taidemuseo,
Turku 1998.
Hietaniemi,
Marjatta, ˮKokoelmista
taidemuseoiksi. Kaksi kiintoisaa syntytarinaaˮ,
Taide
4/2018.
http://www.helsinki.fi/yliopistonhistoria/akatemia/nostot/avajaiskulkue.htm
www.blf.fi
http://kivikierros.com/index.php/tuomiokirkko